D freey eurpaweb
Na počátku nebylo nic...
Pokušení vedlo k hříchu...
Vyhnáni z Rajské zahrady, měli Adam a Eva tři syny:
Kaina, Ábela a Šéta.
Kain zabil Ábela a uprchl na východ, kde ho chránila skupina padlých andělů:
Hlídači.
Hlídači pomohli Kainovým potomkům vybudovat velkou průmyslovou civilizaci.
Kainova města šířila špatnost a ničila svět.
Pouze potomci Šéta
brání a chrání to, co zbylo ze stvoření světa.
A poslední ze Šétova rodu se stává mužem.
Od Adama k Šétovi,
od Šéta k Enošovi,
od Enoše ke Kénanovi,
od Kénana k Mahalalelovi,
k mému otci Metuzalémovi,
poté ke mně.
Dnes se právo prvorozeného předává tobě,
Noe, můj synu.
Pán stvořil Adama k obrazu svému.
Poté mu svěřil svět do péče.
Teď je to tvůj úkol.
Tvá zodpovědnost.
Nechť kráčíš společně se Stvořitelem cestou spravedlnosti.
Říkám ti tedy...
Šétova svatyně!
Lidé.
Schovej se!
Tady budeme dolovat!
Zem je bohatá na tzohar.
Tohle je půda Stvořitele.
Co to děláš?
Stvořitele?
Mé doly jsou vytěžené.
Mé město hladoví a musí být nakrmeno...
A co udělal On?
Proklel nás, abychom zbroceni potem bojovali o holé přežití.
Ať jsem zatracen, pokud neudělám vše,
co bude v mých silách, abych toho dosáhl.
A zatracen, pokud si nevezmu to, co chci.
Tato relikvie od teď patří potomkům Kaina.
Potomstvo Šéta končí zde.
Je naše. Teď kopejte!
NOE
Cháme!
Co to děláš?
Je krásná.
Vidíš ty ostatní květiny? Jak rostou ze země?
Tam by měly být.
Mají svůj účel.
Vyklíčí,
vykvetou,
vítr roznese jejich semínka a vyroste více květin.
Sbíráme jen to, co využijeme nebo potřebujeme.
Rozumíš?
Šéme?
Cháme?
Jdeme.
Lidé. Schovejte se!
Našel jsi naši kořist. Jaké štěstí.
Ale pro tebe možná ne.
Už je to dlouho, co jsme jedli maso.
Co jsme vůbec viděli zvíře.
V klidu.
Prosím...
Co vůbec chceš?
Spravedlnost.
Proč to zabili?
Jedí je.
Proč?
Myslí si, že jim to dodá sílu.
Je to pravda?
Zapomínají,
že síla pochází od Stvořitele.
Mami?
Matko!
Podívej se na bratry.
Chám viděl lidi lovit.
Přibližují se.
Jak to vzal?
Maličko víc ho to zaujalo.
Jednou to vidět musel.
Viděl jsem ještě něco.
Květinu...
...vykvést z ničeho.
Odpočiň si.
Možná se ti konečně vše vyjasní.
Metuzalém.
Promluvil k tobě?
Myslím, že ano.
Pomůže nám?
Zničí svět.
Pro chlapce je to dlouhá a nebezpečná cesta.
Jak víš, že je tvůj praotec stále naživu?
Nevím.
To samé s jeho horou.
Musíme jít a zjistit, zda ví, co dělat.
Šéme? Pomůžeš mi s tím?
Můžeme vzít chlapce a najít místo, kde se ukrýt.
Nebude úkrytu.
Měli jsme dávno vyrazit.
Cháme, ukážu ti, jak na to.
Tady to posuň. Příště už budeme vědět, co přesně potřebujeme.
Vpředu jsou jejich města.
Vyhneme se jim.
- To je tzoharový důl? - Kdysi byl.
Všechen ho vyrubali.
Neměli bychom ho obejít?
Ne.
Jsou všichni mrtví?
Vypadá to tak.
Hledali si tady potravu?
A někdo našel je.
Tati!
Držte se pohromadě.
Otče, tady!
Můžu se podívat?
Pověz mi své jméno.
Máš jméno?
Ila.
Jmenuji se Ila.
Ila?
Bude to v pořádku, Ilo.
Tohle je Šém.
Bude tě pevně držet za ruku a nepustí tě.
Musíme jít.
Hned.
Na kopec. Běžte!
Tam jít nemůžeme.
Nemáme na výběr.
Rychle!
Ne, ne! To je území obrů!
Zabijou vás!
Šéme!
Braň svou matku, to je nejdůležitější. Miluju tě.
Běž!
Noe.
Noe!
Jsi v pořádku?
Jdeme za Metuzalémem,
mým praotcem.
Dítě starce?
Měl jsi je zabít!
- Ale Semjazo... - Tohle je člověk, Ogu!
Zapomínáš snad jejich zradu vůči Stvořiteli?
To On nás posílá.
Takové lži!
Necháme je tu shnít.
Co jsou zač?
Hlídači.
Otče?
Spinkej.
Zazpívej mi.
Můj tatínek mi zpíval.
Také jsem přišel o otce, když jsem byl malý.
Zpíval mi občas jednu píseň, když jsem nemohl usnout.
Chtěla bys ji slyšet?
Měsíc vyšel vysoko Svítí skrze stromy
Tvůj otec na tebe čeká
Aby tě obejmul
Svými ochraňujícími křídly
A uspal tě svým šepotem
Tvůj otec je léčivý vítr
A uspí tě svým šepotem
Šeptá, zatímco ty spíš
Je to ošklivé zranění.
Nikdy nebude moci mít děti.
Pokud ji nezabije horečka, bude žít.
Pojďte za mnou.
Omlouvám se, že jsem vás vylekal.
Hlídači se naučili lidí bát.
Tak proč nám pomáháš?
Pán nás stvořil druhého dne.
Ten den, kdy stvořil nebe. Dohlíželi jsme na Adama a Evu.
Viděli jsme jejich nedostatky a lásku.
A pak jsme viděli jejich konec a litovali jsme je.
Nebývali jsme kamením, ale světlem.
Nebylo na nás do něčeho zasahovat.
Ale vybrali jsme si pokusit se lidstvu pomoci.
A když jsme neuposlechli Stvořitele,
potrestal nás.
Stali jsme se součástí vašeho světa.
Kámen a bahno uhasili náš ohnivý žár.
I přesto jsme lidstvo naučili vše, co jsme znali
o stvoření světa.
S naší pomocí povstali z prachu a stali se velkými a mocnými.
Poté proměnili naše dary v násilí.
Pouze jeden člověk nás bránil:
tvůj praotec Metuzalém.
Byli jsme štváni. Mnoho z nás padlo.
Ti z nás, kdo přežili, zůstali uvězněni
v těchto kamenných ulitách. Uvězněni v této pustině.
Prosili jsme Stvořitele, aby nás vzal domů,
ale vždy mlčel.
Noe, ty tvrdíš, že jsi slyšel Jeho volání.
Semjaza tomu nevěří.
Člověk? Když to byl právě člověk, kdo zničil svět?
Ale v tvých očích vidím stejný pohled, jako v těch Adamových.
Pohled člověka, kterého jsem znal.
Člověka, kterému jsem přišel pomoci.
Proč nemůžu jít s vámi?
Protože potřebuju, aby ses postaral o matku.
Rozumíš?
A ty se postarej o svého otce.
Dohlédni na ně.
Jsou v dobrých rukou.
Praotče?
Noe.
Tohle je tvůj pradědeček. Prokaž mu trochu úcty.
Pověz mu své jméno.
Já jsem Šém.
Můj nejstarší.
Pojď blíž.
Máš štěstí.
Podobáš se své matce,
ne otci.
Pověz mi něco o sobě.
Takže...
...co máš na světě ze všeho nejraději?
Jahody.
- Cože? - Jahody.
Jahody, ano. Co se může rovnat čerstvým
červeným jahodám? Nic. Už jsem je neměl tak dlouho,
že si stěží vybavím jejich chuť.
Pověz, přinesl jsi mi nějaké?
Ne?
Dostal jsem teď na ně strašnou chuť.
Co se dá dělat. Snad někdy.
Musíš být unavený, je to sem dlouhá cesta.
Odpočiň si.
Dokonalé.
Téma našeho rozhovoru není pro chlapcovy uši.
Víš, proč jsem přišel.
Ano.
Předtím, než ses narodil, mi můj otec Enoch řekl,
že pokud bude lidstvo tímto způsobem pokračovat,
Stvořitel zničí tento svět.
Takže to, co jsem viděl, je pravda.
Všechen život za to, co lidstvo napáchalo?
Může to být odvráceno?
Noe, musíš věřit, že k tobě mluví způsobem, kterému porozumíš.
Takže pověz ty mně, může být toto zničení odvráceno?
Ne.
Poslal mě sem.
Proč by to dělal, kdybych s tím nemohl nic udělat?
Možná tě sem poslal dát si se starcem šálek čaje.
Takže...
To je vše, co jsi viděl? Oheň a zkázu tohoto světa?
Ne.
Oheň ne.
Vodu.
Vodu?
Můj otec říkal, že to bude oheň.
Viděl jsem vodu.
Smrt způsobenou vodou.
Viděl jsem smrt...
...a nový život.
A ještě něco, praotče.
Něco, co musím udělat.
Na co musím přijít.
Jen jsem neviděl, co to bylo.
Nový život...
Možná je toho k vidění víc.
Neposlal tě sem snad na šálek čaje se starým mužem?
Medicína vždy chutná hrozně.
- Jako jediná se hýbala. - Byla těžce zraněná?
Měla velkou bodnou ránu na břiše.
Matka jí pomohla. Já ji držel za ruku.
To se musela cítit v bezpečí.
Tak co?
Oheň vše ničí.
Voda očišťuje.
Oddělí špinavé od čistého. Hříšné od nevinných.
To, co se potopí, od toho, co vyplave.
On zničí vše.
Aby se začalo znovu.
Jsi si jistý?
Ano.
Bouře nemůže být zastavena.
- Nikdo ji nepřežije. - Dobře...
Tohle budeš potřebovat.
Semeno z První zahrady.
Z Rajské zahrady.
Pamatuj, Noe,
vybral si tě z nějakého důvodu.
Nechytíš mě!
Ahoj, tati!
Můj praotec žije.
Pomohl mi přijít na to, co máme dělat.
Lidstvo musí být potrestáno za to, co udělalo tomuto světu.
Bude to zkáza.
Tragédie.
Naše rodina...
...byla vybrána pro důležité poslání.
Byli jsme zvoleni,
abychom zachránili nevinné.
Nevinné?
Zvířata.
Proč jsou nevinná?
Protože žijí stále tak jako v zahradě.
Ano.
Musíme jich zachránit dost na to, aby to mohlo začít znovu.
A co my?
Myslím, že my můžeme také začít znovu.
Můžeme začít znovu v novém a lepším světě.
Ale nejprve...
...musíme stavět.
Stavět co?
Blíží se velká potopa.
Voda z nebes se vlije do vod Země.
K přežití srážky postavíme plavidlo.
Postavíme archu.
Odveďte toho zrádce.
Je to dítě starce!
Zastavte!
Je tu spousta práce.
- Pomozte nám. - Pomoci vám?
Kdysi jsme se vašemu druhu snažili pomoci.
A přišli jsme o všechno! Kvůli vám.
Všechno ne.
Můžeme zachránit to, co zbylo.
Můžeme mu sloužit znovu.
Ty proradný hade!
Stvořitel.
Děti!
Co je to?
Tohle...
To je naše archa.
Pomůžeme tomu člověku.
Šéme.
Počkej.
Prosím.
Pořád to bolí?
Cháme!
Šéme!
Nikoho nemá.
Poběž!
Otče, viděl jsi je?
Otče?
Ano, Jáfete.
Už to začíná.
Připraven?
Už spí.
Jemně.
Tohle je chlapec a tohle děvče.
Po bouři se z nich stanou matka a otec.
Pak se rozmnoží do celého světa.
Musíme být jemní a chránit je.
Kdyby se jim něco stalo, navždy bychom přišli
o malou část božského stvoření.
Všechna tahle nevinná stvoření jsou teď v naší péči.
Je to naše práce se o ně postarat.
Otče?
Všichni ptáci jsou v páru.
Ty máš matku, Šém má Ilu...
A co já?
Co Jáfet?
Kdo je tu pro nás?
Viděl jsi, jak stvořil les, aby nám dal dřevo na archu?
Jak poslal ptactvo?
Neposlal nám vše, co potřebujeme?
Matko!
- Co se děje? Co? - Hadi!
Hadi jdou také?
Vše, co leze, plazí se
a hemží.
To je v pořádku.
Otče!
Neboj se.
Nikdo tomuhle chlapci neublíží.
Jak se jmenuješ?
- Chám. - Chám...
Já jsem Tubal Kain.
Znáš mě?
Ty neznáš svého krále?
Otec říká, že v Boží zahradě nemůže být nikdo králem.
Cháme,
pojď sem.
Neber mi mého nejlepšího vojáka.
Není tvůj.
Dokud drží tuhle zbraň, domnívám se,
- že trochu mým je. - Cháme.
Zahoď to.
- Ne... Dal mi to. - Udělej, co říkám.
Když jsem slyšel o zázracích, nebral jsem je v úvahu.
Pak jsem na vlastní oči viděl ptactvo, jak letí sem,
a musel jsem přijít.
- Tady pro tebe nic není. - Ne?
Tohle vše patří mně.
Tahle půda, tento les.
Ta tvá pevnost.
Vážně sis myslel, že se v tom přede mnou ochráníš?
Není to obrana před tebou.
Tak co je to?
Archa.
Ochrání nevinné až Stvořitel sešle záplavu,
aby smyl zkaženost z tohoto světa.
Stvořitel se nestará, co se v Jeho světě děje.
Nikdo o něm neslyšel od té doby, co obvinil Kaina.
Jsme sami.
Sirotci.
Prokleti.
Zbroceni potem bojujeme o holé přežití.
Ať jsem zatracen, pokud neudělám vše,
co bude v mých silách, abych toho dosáhl.
- A zatracen, pokud si... - "...nevezmu to, co chci."
Už jsme se setkali.
Jsem syn Lámechův!
Osmá generace Šétových potomků!
Vraťte se do svých měst, lide Kainův.
Byli jsme všichni odsouzeni!
Mám za zády svůj lid, a ty stojíš sám a vzdoruješ mi?
Já nejsem sám.
Nebojte se, moji lidé! Nebojte se! Stůjte!
Jeho přisluhovači jsou s tebou.
Zázraky, říkáš?
Možná máš pravdu.
Možná nestačilo vyhnat nás z ráje. A možná...
...se vrací, aby to dokončil.
A pokud ano, popluji bouří na té tvé lodi.
Pro tebe a tvůj druh není úniku.
Tvůj čas se naplnil.
- Půda umírá. - Cháme.
- Města jsou mrtvá. - Neposlouchej ho.
Moji lidé mě následují!
A další budou následovat je!
Nebojím se zázraků, synu Lámechův!
Pokud teď odmítneš mé tucty, vrátím se s nespočtem!
Jdeme.
Otče.
Vážně přijdou?
Dokončíme ji co nejrychleji.
Čím dříve sešle déšť, tím lépe.
Do té doby budeme uvnitř v bezpečí.
Do práce.
Nejdříve zbraně, pak muže.
Krmte jen ty schopné boje.
Vyzbrojte je, vycvičte je. Ať není ničeho, co nedokáží.
S armádou dokážeme ty obry porazit.
Máme hlad!
Nemám přijít později?
Ne.
Myslíš, že na nás zaútočí?
Až přijde déšť.
Jaké myslíš, že to bude?
Měl jsem představu.
Spousta smrti...
Nevím, jestli to jde popsat slovy.
Konec všeho.
Začátek.
Začátek všeho.
Tak co se děje?
Ať se stane nebo řekne cokoli, Šém tě má moc rád.
Šém potřebuje ženu.
Opravdovou ženu.
Měl by mít rodinu.
Já mu nic z toho dát nemůžu.
Nebudu mu takové věci odepírat. I kdyby to sám chtěl.
Neudělám to.
Mimo to, proč by Stvořitel chtěl na arše neplodnou dívku.
Ilo, Ilo.
Když jsme tě k sobě vzali...
...myslel jsem, že budeš přítěží.
A nechtěl jsem vidět nikoho dalšího zničeného tímto světem.
Mýlil jsem se.
Jsi dar.
Vzácný, vzácný dar.
Nezapomeň, jak vzácný dar jsi.
Vím, že budeš hledat ženy pro Cháma a Jáfeta.
- Měl bys najít také jednu pro Šéma. - Ilo...
Neberte mi moje dítě!
Promiň, ale potřebujeme jídlo!
Přestaň se prát! Bude to snazší.
Ty! Ty!
Mám dvě holky!
Mám dvě holky na výměnu!
Tady jsou. Dejte mi maso! Dejte mi ho!
Co se stalo?
Tohle vše musí být uvnitř.
Bouře se blíží.
A co naše ženy? Kde jsou?
Neslyšel jsi?
Ale kdy přijdou?
Žádné ženy nebudou.
Cože? Ne!
Říkal jsi, že nám Stvořitel dá to, co budeme potřebovat.
- Pomoz bratrům. - Ne.
Poslouchej, tohle nemůžeš!
Nemůžeš. Jak mám být mužem?
Řekl jsem, pomoz bratrům.
- Chceš, abych zůstal dítětem! - Ne!
Žádám tě, abys byl mužem a dělal, co je třeba udělat.
Cháme!
Co to děláš, Noe?
Špatnost není jen v něm.
Je v nás všech.
Viděl jsem to.
Noe.
V nás je dobro.
Podívej se na chlapce:
Šém je věrný,
Jáfet je laskavý,
Chám je poctivý.
Dobří muži.
Budou dobrými otci.
Šém je zaslepen touhou.
Chám je chtivý.
Jáfet žije jen pro potěšení.
Já nejsem o nic lepší.
A ty?
Je tu něco, co bys pro ty tři chlapce neudělala?
Dobrého i zlého?
Oba bychom zabili, jen abychom naše děti ochránili.
Ano.
Nejsme jiní.
Jsme natolik slabí a sobečtí, než abychom se od nich lišili.
Budeme pracovat. Dokončíme úkol.
Pak zemřeme.
Stejně jako všichni ostatní.
Jsou to děti!
Jsou to naše děti, Noe!
Copak nemáš slitování?
Časy slitování pominuly.
Teď započne trest.
Cháme!
Praotče?
Přinesla jsi mi něco?
Zasadil Noe to semeno, které jsem mu dal?
Ano.
A v celém tom lese nejsou žádné jahody?
Šém mi slíbil jahody.
Omlouvám se, to jsem nevěděla.
To je škoda.
Proč jsi sem přišla?
Jde o Noema.
Nechává naše chlapce bez dívek.
Šém má Ilu, ale ta je neplodná.
Nebudou žádné jiné ženy, takže...
...žádné děti.
Spravedlnost.
Stvořitel zničí tento svět, protože jsme ho my zkazili.
Takže musíme být i my sami zničeni.
Ne.
Nemůžu uvěřit, že je to pravda.
Ne když se dívám na své syny.
Vše, po čem touží, je láska.
Není to vše, co srdce potřebuje, aby bylo dobré?
Kdo je dobrý, kdo je zlý...
Jak mám já vědět, co je správné?
Ta volba je na Noemovi, ne na mně, ani na tobě.
Zdá se, že už ji učinil.
Takže vy mi nepomůžete?
Nevím ani, zda bych mohl.
Ale kdybych se pokusil, mohlo by to způsobit bolest,
možná i tragédii.
A nakonec bys stejně šla opět za Noemem.
Je to ono, co si přeješ?
Chci, aby moji synové měli děti.
Chci, aby byli šťastní.
Nesnesu pomyšlení, že zemřou osamoceni.
Jdi pryč!
Ne... Ne, ne! To je v pořádku.
To je dobrý. Neublížím ti.
Mám jídlo.
Tumáš.
Co chceš?
Nic.
Jsi sám?
Ano.
A ty?
Můžu ti pomoct utéct.
Ne.
Tak tu chvíli zůstanu.
Pokud to nevadí.
Moje jméno...
...je Na'el.
Šéme!
Běž je najít a přiveď je zpátky.
Buď opatrný.
Cháme!
Neboj se, pravnučko.
Neboj se.
Praotče?
Ano.
- Co tady dole děláte? - Hledám jahody.
Mám na ně velkou chuť.
Pojď mi pomoci hledat, moje oči nejsou, co bývaly.
- Musím najít Cháma. - Na to je čas.
Pojď sem.
Pojď.
Pojď sem a pomoz mi.
Musí tu někde být.
Někde tady.
Nic tady není, praotče.
- Vezmu vás za Noemem. - Ne, to není třeba.
Ty už běž.
Běž.
Počkej! Počkej.
Deset let jsi byla s mými. S mojí vlastní rodinou.
Deset let.
Miluješ je?
Šéma... a Noema.
Zachránil mi život.
Vychoval mě.
Ano, to ano.
Ano...
A ty jsi teď jako jeho vlastní dcera.
Moje vlastní pravnučka.
Deset let ve stínu mého domova
a nikdy jsem ti nedal své požehnání.
Mohu?
Cháme! Ilo!
Můžeš jít. Jdi za ním.
Běž. Běž už!
Ilo!
Musíme se vrátit...
Musíme jít.
Musíme jít. Pojď!
Hned.
Jsem člověk stvořený k obrazu Tvému.
Proč se mnou nemluvíš?
Dávám život.
Beru život.
Tak jako Ty.
Jsem stejný jako Ty, ne snad?
Mluv se mnou.
Mluv se mnou!
Začalo to!
Smrt přichází z nebes!
Tento déšť...
...nás má smýt z povrchu Země.
Ale my jsme lidé.
My rozhodujeme, zda budeme žít, nebo zemřeme.
My jsme lidé!
A lidé, kteří stojí při sobě, jsou neporazitelní!
Chcete žít?!
Zabijeme obry.
Zabijeme Noema.
Vezmeme si archu!
Noe!
Kde je Chám?
- Musíme utéct! - Nenechám tě tu!
Otče, pomoc!
Pomoz!
Pomozte mi, prosím!
Prosím, pomozte mi!
Cháme!
Pomoz mi! Pomoz mi!
Pomoz mi!
Ne!
Cháme! Cháme!
Cháme!
Semjazo! Semjazo!
- Semjazo! - Noe!
- Kde je Chám? - Prošel. Rychle!
Cháme.
Cháme!
Kupředu!
Ochraň matku. Ochraň všechny.
Můj Stvořiteli, odpusť mi.
Stvořitel ho vzal domů!
Cháme!
Šéme, Šéme!
Běž dovnitř. Běž dovnitř.
Jdou sem. Běž dovnitř!
Sbohem, synu Adamův.
Synu, kde jsi?!
Cháme!
Cháme?
Cháme!
- Kde jsi?! - Ilo?
Matko, kde je otec?
Prosím, Noe.
Musí existovat něco, co můžeme udělat.
Můžeme jim hodit lana.
Nejsou to všechno vojáci, otče.
Jsou to jen lidé.
A tady je místo.
Pro ně tu není místo.
Brzy bude vše, co jsme znali, pryč.
Vše, co zbylo ze stvoření světa, bude uvnitř těchto zdí.
Venku...
...je jen voda a chaos.
Máte zlost.
Soudíte mě.
Povím vám příběh.
První příběh, který mi řekl můj otec a který já povím každému z vás.
Na počátku...
...nebylo nic.
Nic než ticho nekonečné tmy.
Ale dech Stvořitele poletoval po povrchu prázdnoty, šeptající:
"Budiž světlo."
A vzniklo světlo.
A bylo dobré.
To bylo Prvního dne.
Poté neforemné světlo nabylo hmoty a tvaru.
Druhý den.
Zrodila se Země.
Náš překrásný a křehký domov.
Toho dne vzplálo velké a horké světlo.
A menší světlo ovládlo noc.
A zrodil se Večer. A Ráno.
A další den.
Vody světa se shromáždily.
A v jejich středech se vynořila suchá půda.
Uplynul další den.
Půda dala vznik zeleni.
Její zelená pokrývka se natáhla po celé Zemi.
A voda také. Plná života.
Velká stvoření hlubin, která už nejsou. Obrovská množství ryb.
Některá stále plavou v mořích.
A brzy v oblacích vířili ptáci.
Byl večer. A ráno.
Pátý den.
Celý svět byl plný živých stvoření.
Všeho, co lezlo. Všeho, co se plazilo.
A každého zvířete, které kráčelo po zemi.
Bylo to správné. Bylo to vše dobré.
Bylo světlo a vzduch, půda a voda.
Vše čisté a nedotčené.
Byly rostliny a ryby, ptactvo a zvěř.
Každý podle svého druhu. Součást jednoho celku.
Všichni měli své místo. Vše bylo v rovnováze.
Byl to ráj. Drahokam na Stvořitelově dlani.
A Bůh stvořil muže. Po jeho boku ženu.
Otce a matku nás všech.
Dal jim na výběr.
Podlehnout svodu temnoty,
nebo se držet daru světla.
Ochutnali zakázaného ovoce.
Jejich nevinnost uhasla.
A přes 10 generací, od hříchu Adamovo, jde hřích spolu s námi.
Bratr proti bratru.
Národ proti národu.
Člověk proti stvoření.
Vraždili jsme se.
Ničili jsme svět. My jsme tohle udělali.
Člověk tohle udělal.
Vše bylo krásné.
Vše bylo dobré.
Zničili jsme to.
Teď...
...to začíná znovu.
Vzduch, voda, půda, rostliny, ryby, ptáci, zvěř.
Ráj se vrací.
Ale tentokrát...
...tentokrát nebude žádných lidí.
Pokud bychom znovu vstoupili do zahrady,
byla by akorát znovu zničena.
Ne.
Stvořitel nás odsoudil.
Lidstvo musí skončit.
Šéme a Ilo?
Vy pohřbíte vaši matku a mě.
Chám pohřbí je.
Jáfet uloží ke spánku tebe.
Ty, Jáfete...
...ty budeš poslední člověk.
A za nějaký čas se i ty v prach obrátíš.
Vše ostatní bude ponecháno osamocené, v bezpečí a krásné.
Té dívky je mi moc líto.
Je mi líto tebe.
Ale byl nám svěřen úkol mnohem důležitější než naše vlastní touhy.
Cháme.
Noe? Ví, že tu jsem?
- Ví, že tu jsem?! - Ne, ne...
Proč mi pomáháš?
Byla tam dívka...
Snažil jsem se ji přivést, ale on ji nechal zemřít.
A teď se chceš pomstít.
Ne...
Ano, chceš.
Už nezbyla žádná pevnina.
Vše už musí být po smrti.
Musí to být tak, jak chtěl.
Svět bez lidí.
To chápeš, ne?
Co já chápu...
...je jak těžké to pro tebe muselo být.
Pro muže, který si váží života.
Pro muže, který miluje své děti.
Byl jsi silný.
Ale je konec.
Teď už je po všem.
Můžeš to břemeno položit.
Noe.
Je to v pořádku.
Jestli mě tvůj otec najde, zabije mě.
Musíš být připravený, já jsem moc slabý.
Co to děláte?
Musím získat zpět sílu.
Zvířata jsou vzácná, jsou od každého jen dva.
Teď už je jen jedno.
Ale ten déšť a všechny ty zázraky jsou kvůli nim.
Kvůli nim?
Tvůj otec plní loď zvířaty, když se děti topí.
Říkal ti, že jim musíš sloužit.
Kdepak.
Slouží nám.
V tom spočívá velikost lidstva.
Když Stvořitel dokončil nebe, zemi, moře a tahle stvoření,
nebyl spokojený.
Potřeboval něco většího.
Něco, co by nad tím mělo moc a podrobilo si to.
Tak nás stvořil k obrazu svému.
Nás.
Tohle je tvůj svět, Cháme.
Chop se ho.
Ilo...
Praotče...
Co se děje?
Nejsi nemocná.
To není možné.
Co? Co se děje?
Noe.
Je to jeho vnouče.
Co se děje?
- Otče... - Noe.
Přišli jsme tě požádat o tvé požehnání.
Nerozumím.
Čekám dítě.
To není možné.
Jsi neplodná.
Nemůžeš... Jak? Jak je to možné?
Praotec.
- Požádala jsem Praotce. - O co?!
- Zhatit plány Stvořitele? - Dát našim dětem budoucnost.
Dát lidstvu budoucnost.
Máš vůbec ponětí, cos provedla?!
Všechny ty životy! Všichni ti lidé! Pro nic.
Víš, co mě to nutí udělat?!
Ne!
Prosím!
Nemůžu to udělat!
Pověz mi, že to nemusím udělat!
Prosím!
Copak jsem neudělal vše, co jsi po mně žádal?
Copak to nestačí?
Proč mi neodpovídáš?
Proč?
Nezklamu tě.
Musí tak být učiněno.
Otče?
Přestalo pršet.
Stvořitel se usmívá na mé dítě.
Déšť ustal kvůli tvému dítěti, ano.
Ale On se neusmívá.
Pokud bude tvé dítě chlapec,
nahradí Jáfeta. Bude posledním člověkem.
Pokud to bude děvče,
které by dospělo v matku...
...musí zemřít.
Zešílel jsi?
Je to moje dítě!
Nosíš-li děvče...
...v momentě jejího narození ji usmrtím.
Matko!
Matko, můj pták!
Nic.
Žádné bahno.
Nic.
I přesto musíme jít.
Ilo.
Není tam nic.
Nic tam venku není.
Máte jídlo a pití na jak dlouho? Týdny? Měsíc?
Měsíc.
Prosím, počkejte.
Počkejte, než pták najde pevninu.
Prosím. Jáfete,
- pošli ho znovu. - Je moc unavený.
Tak vzbuď jiného.
Tumáš.
Prosím, toho, který nám najde domov.
Ne.
Odplujeme dnes.
Zemřou tam venku.
Ne pokud zůstanou.
A nechají tě zabít jejich dítě?
Noe.
Noe!
Já jsem to zavinila.
Já jsem to zavinila, Noe!
Prosím!
Potrestej mě!
Potrestej mě, Noe!
Je ne.
Ne to dítě.
Prosím!
Dítě není trestáno.
To my všichni jsme trestáni.
My všichni.
Není to nic, co chci udělat.
Je to něco, co musím udělat.
Je to bolestivé...
...ale spravedlivé.
Spravedlivé?
Jak?
Jak je to spravedlivé?
Je to děťátko, Noe.
Když to uděláš...
...přijdeš o své syny, přijdeš o Ilu...
...přijdeš o mě.
Miluji tě, Noe.
Následovala jsem tě všude
a ke všemu.
Odpustila jsem ti.
Když byli všichni mrtví, odpustila jsem ti.
Byla jsem připravená s tebou zemřít.
Ale tohle...
Tohle ti nikdy neodpustím.
Chlapec, nebo dívka... Nikdy ti to neodpustím!
A ty zemřeš sám! Nejenom sám... nenáviděn!
Nenáviděn každým, koho miluješ!
To je spravedlivé!
Je čas.
Přivedeš ho tudy.
Jedna rána a je po něm.
Jen pro případ.
Nevím, jestli to dokážu.
Zabil tvé děvče.
A teď plánuje zabít prvorozené dítě tvého bratra.
To chceš?
Chceš, aby tvoje sestřička zemřela na moři?
Muž se neřídí nebesy.
Muž se řídí vlastní vůlí.
Ptám se tě tedy, jsi muž?
Dobře.
Protože pokud jsi muž, dokážeš zabít.
Ale on za mnou nepůjde.
Díky, Jáfete.
Dej pozor na dítě.
Neboj se, matko.
Uvidíme se v novém světě.
Otče.
Ne! Ne!
Jak jsi mohl?!
Myslel jsem, že ty jsi ten dobrý. Že proto si tě vybral.
Vybral si mě, protože věděl, že dokončím úkol.
Nic víc, synu.
Matko...
Už je čas.
Pojď. Pojď se mnou.
Jáfete, drž se zpátky.
Pojď. Pojď dovnitř.
To je ono.
Dobře, Ilo.
Tady jsi v bezpečí.
Prosím, ať zůstane uvnitř.
Nemysli na nic jiného.
Otče!
Otče, jsou vzhůru!
Jsou vzhůru! Žerou se navzájem.
- Zvířata. - Cože?
Pojď!
Není možné, aby se vzbudila bez naší pomoci.
Kudy, synu?
- Potomek Kainův. - Říkal jsem ti,
že se nebojím zázraků.
To je ono...
To je ono.
Ještě trochu.
Chlapec, nebo holčička?
Co se děje?
- Ještě je tam jedno. - Dvě?
Dvojčata.
Bratr?
Syn?
Je mi to líto.
Je mi to hrozně líto.
- Sestry. - Ne...
Našich dcer se nedotkne!
Ne! Šéme!
Měl jsem tě zabít, když jsem zabil tvého otce.
Ale teď to dokončíme.
Teď!
Pro zlo lidstva není v nové zahradě místo.
Nech nás na pokoji!
Je můj.
Archa, zvířata a všechny tvé ženy jsou teď moje.
Vybuduji nový svět.
K obrazu svému!
Teď...
...jsi muž.
Stvořitel na nás nezapomněl.
Jmenovala se Na'el.
Byla nevinná.
Byla dobrá.
Je to chlapec.
- Je to chlapec! - Ustup.
Je to chlapec...
Kde je?
Ne... ne...
Nedělej to...
Jsou nádherné!
"Ony"?
Nemůžeš zabít dvě. Poslal nám, co jsme potřebovali.
Ne, ne, ne!
Nesmíš!
Noe!
Noe. Prosím!
Jsou to mé děti!
- Tvoje vnučky! - Nic mě nezastaví.
Já vím, že tě nezastavím!
Ale ony pláčou! Prosím, nenech je zemřít plačící!
Nech mě je utišit.
Prosím! Jen ať mají klid v duši.
Měsíc vyšel vysoko Svítí skrze stromy
Tvůj otec na tebe čeká
Aby tě obejmul
Svými ochraňujícími křídly
A uspal tě svým šepotem
Aby tě obejmul
Svýma laskavýma rukama
Dokud bude na obloze noc
Tvůj otec je léčivý vítr
A uspí tě svým šepotem
Šeptá, zatímco ty spíš...
Nemusíš to vidět.
Budu je držet.
Udělej to rychle.
Udělej to rychle!
Nemohu to udělat.
Zakryj si oči, Jáfete.
- Chám... - Je tady.
Nemusíš chodit.
Nepatřím sem.
Ale ať je to jak chce,
jsem rád, že to začíná znovu u tebe.
Možná se naučíme být laskaví.
Vrátí se?
Některé věci nelze změnit.
Musím to vědět...
Proč jsi je ušetřil?
Podíval jsem se na ta dvě malá děvčátka
a jediné, co jsem měl v srdci, byla láska.
Tak proč jsi sám, Noe?
Proč se straníš své rodiny?
Protože jsem Ho zklamal.
A zklamal jsem vás všechny.
Skutečně?
Vybral si tě z nějakého důvodu, Noe.
Ukázal ti špatnost lidí
a věděl, že neodvrátíš pohled.
Ale ty jsi uviděl i dobro.
Ta volba byla vložena do tvých rukou, protože ji tam vložil On sám.
Požádal tě, abys rozhodl, zda stojíme za záchranu.
A ty sis zvolil smilování.
Zvolil sis lásku.
On nám dal druhou šanci.
Buď otcem.
Buď dědečkem.
Pomoz nám být tentokrát lepšími.
Pomoz nám začít znovu.
Pán...
stvořil Adama k obrazu svému
a svěřil mu svět do péče.
Právo prvorozeného
bylo předáno nám.
Mému otci, poté mně, a mým synům:
Šémovi,
Jáfetovi
a Chámovi.
Právo prvorozeného je nyní předáno vám,
našim vnučkám.
Tohle bude vaše poslání
a vaše zodpovědnost.
Říkám vám tedy,
ploďte a množte se
a naplňte Zemi.
D freey eurpaweb